Rhea
Silvia, var prästinna och tjänade guden Vesta. Som
vestal var hon i lag förbjuden att föda barn. Hennes
farbror kung Amulius kunde på så sätt sitta säkert
på tronen. Han var en grym och girig härskare som
styrde hårt över Alba Longas folk.
Av
alla de gudar som vakade över människorna var det
guden Mars som visade störst intresse för Alba Longas
folk. Guden Mars beslöt sig för att ingripa, i
en dröm som Rhea Silvia hade förstod hon att något
märkligt
skulle hända. Så blev det, hon födde tvillingpojkar.
Rhea
och barnen fördes till kungen, han beordrade sina
vakter att dränka Rhea och hennes sönerna i floden
Tibern. Rhea kastades i floden och tvillingpojkarna
lades i en korg som kastades i Tiberns virvlande
vattenmassor. Floden svepte med sig korgen, men tillslut
så nådde den lugnare vatten och fastnande i rötterna
till ett fikonträd.
Rhea
Silvia hade haft rätt när hon trodde att guden Mars
var far till hennes söner, han såg också till att de
räddades. Ett av de djur som helgats åt guden Mars var
Vargen.
En
varghona bodde med sina ungar i en grotta i närheten
gick ner till floden för att dricka vatten, när hon hörde
de hungriga barnens skrik. Hon lyfte försiktigt upp dem
och bar dem till sin grotta där hon slickade dem rena
och gav dem di. Sedan sov de båda tvillingpojkarna mätta
och belåtna i varghonans varma päls.
För
att rädda sina söner så beordrade Mars fåglarna att
ge barnen mat, varje dag flög de till grottan med bröd
och frukt till pojkarna. Mars förstod att de vilda
djuren inte kunde ge pojkarna allt de behövde. Så en
fattig herde kom att iaktta fåglarna som flög in i
grottan där en varghonan bodde. En dag gick han in
efter det att varghonan lämnat den med sina ungar och
fann till sin förvåning de båda pojkarna. Han tog med
dem hem till sin hustru som sade "Detta är inga
vanliga gossebarn, jag tror att de är Gudasöner som sänts
till oss, att älska och vårda." De döpte de båda
pojkarna till Romulus och Remus.
Romulus
och Remus kom sedermera att döda kung Amulius i Alba
Longa. Denne man som dömt dem och deras mor till döden.
Numitor, deras morfar var en god, vis och givmild man,
blev kung i Alba Longa.
Bröderna
Romulus och Remus kom sedemera att grunda en ny stad.
Vilken plats skulle var bättre att grunda en stad på
än den där de flutit i land och först fostrats av en
varghona, sedan av den fattige herden. De båda bröderna
kom i konflikt om vem som skulle bli kung över staden
och Romulus dödar Remus i ett vredes utbrott. Romulus
blir kung över staden och den får namnet Rom efter sin
grundare. Därför är varginnan än i dag Roms heliga
djur och finns avbildad i Roms stadsvapen.
Hos
Indianerna framställs vargen som en god varelse som förtjänar
vördnad. Genom att ikläda sig vargskinn trodde sig
indianerna kunna få vargens kraften som jägare.
Man
betraktade inte vargen som ond på våra breddgrader
innan kristendomen gjorde intrång i vårat land.
I nordiska
mytologin hittar man Fenrisulven. Ett väldigt
vargmonster, en urkraft, son till Loke och Angerboda.
Ulven växte upp på Vallhall men skrämde gudarna med
sin jättestorlek och sin ilska.
Hos
inuiter beundrar man vargen över alla andra djur för
dess skicklighet som jägare, detta till trots att de
jagar samma byte. De försökte istället att efterlikna
vargarnas sätt att jaga, för att själva kunna bli
skickliga jägare.
Med
kristendomens intågande blev vargen djävulen
personifierad. Vargen var det onda som tog oskyldiga lamm
som ansågs vara godheten. Vargen beskrevs som glupsk och
falsk, var oren, ofrälst och ovälkommen. |
![](godis/VARGANI.GIF)
|
|
Myterna
om vargen har alltid skrämt människan. Redan som barn
blir vi skrämda när vi läser Rödluvan och vargen. Tyvärr
lever denna ogrundade skräck kvar bland för många av
oss. |
Varför
människan fruktar vargen kan jag inte förstår.En varg är försiktigare, räddare, än en hund. Den tar
lättare till flykten inför något okänt och skrämmande.
Vargen är ett
fruktansvärt skyggt djur och bara den känner vittring av
människor så flyr den.
|